Иван Кръстев
Нека си остане в тайна

chitanka.info

Считат ме за анемичен.

Чичо все ми носи мед.

Казва ми: — Хапни си, чичин,

нещо виждаш ми се блед!

Леля шепне с взор вторачен:

— Де да беше само блед!

Той направо е прозрачен,

та не е и за портрет.

— Я излез! — извиква Юля. —

И на двора поиграй!

Че жълтееш като дюля —

сякаш си роден в Китай.

Всички гледат ме с тъга

и със съжаление.

Само Райна засега

е на друго мнение.

Викна, щом се вгледа в мене:

— Блед ли? Целият гори!

Бузите му са червени!

И ушите му — дори!

(Моля ви, това… за Райна

нека си остане в тайна

и че… взел незнайни сили

от звънливия й глас,

цяла вечер на кокили

край дома й крачих аз!)

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.